Pogledajte, Džoijeva slika! Baš je uzbudljivo!
Neko ko još nije gledao njegove predstave lako se primeti.
Ne strepi i nema osećaj nadolazeće propasti.
Plaši me znak uzvika u naslovu.
Nije samo "Frojd", već "Frojd!".
Sad će čarolija!
Eva, odlično smo radili.
I moram reći, vaš problem je sasvim jasan.
Vi samo želite tikvu, ali ljubomorni ste na viršlu.
Nešto od čega uši će da zvone, kobasicu ili prosto šparglu.
P R I J A T E LJ I
osećam se silovanom.
Da li je još neko poželeo da im odere kožu
ako urade još nešto?
Rose, deset sati! -Stvarno? Kao da je dva.
Ne, na deset sati! -Molim?
Eno lepe žene na osam, devet, deset sati!
Zapanjujuće!
Pored nje, žene koje ja sanjam izgledaju kao niski, debeli, ćelavi muškarci.
Priđi joj, sama je. -I kako da započnem razgovor?
"Izvinite..."
Ma hajde, ljudsko biće je! Možeš ti to.
Preveliki je zalogaj za mene. Rose, podrži me.
Ne bi mogao da bude s takvom ženom ni za milion godina.
Ali stalno viđaš one stvarno lepe žene s nekim bezveznim tipovima.
Možeš da budeš jedan od njih.
Možeš to! -Stvarno? -Da, apsolutno.
Gospode, ne mogu da verujem da uopšte i razmišljam o tome.
Jezik mi je odebljao. -Hajde!
Iduće bi bilo - "Ja sam Čendler i..." Zdravo!
Da, to sio već rekao. -Da. Ali ono što nisam rekao,
što sam želeo da kažem je -
bi li jednom izašla sa mnom? Hvala. Laku noć.
Čendlere...
Evo ga!
Nisam znao da umeš da igraš! -Glumio si u predstavi!
Šta mislite?
Nisam znao da umeš da igraš! -Glumio si u predstavi!
Ma hajde, nije bilo tako loše. Imao sam glavnu ulogu.
Bolje nego ono s trolovima. Barem ste mi videli glavu.
Imaš pravo. -Videli smo je.
Pristala je!
Grozan komad!
Zove se Aurora. Italijanka je, a moje ime izgovara Ćendler.
Tako mi se više sviđa. Portir mi je dao ovo za tebe.
Šta je to? -Agencija za talente Estel Lenet.
Jedna agencija mi je ostavila posetnicu. Možda žele da me angažuju.
Na osnovu ovog komada?
Na osnovu ovog komada!
Zdravo, deco! -Zdravo, Čendlere.
Ova linija je strast, a ova linija je samo linija.
Ovde sam već skoro sedam sekundi, a vi me niste pitali kako je bilo na sastanku.
Kako je bilo, Ćendlere?
Da ne poveruješ!
Još nisam upoznao takvu osobu. Imala je zapanjujuć život!
Bila je u izraelskoj armiji.
Srećom, meci nisu pogodili blok motora,
pa smo stigli do granice.
Ali, jedva, ja...
Čitavo veče pričam o sebi. Izvini.
Ispričaj ti meni nešto o sebi.
Jednom sam noću ušao u podzemnu
i vozio se sve do Bruklina. Živim samo za to.
Pričali smo do dva! Savršeno veče, manje-više.
Odjednom smo shvatili da smo u Jemenu. -Izvini - mi?
Rik i ja. -Ko je Rik? -Ko je Rik?
Moj muž.
Znači, razvedena si? -Ne.
Žao mi je. Znači, udovica si... nadam se.
Ne, još sam udata.
Šta će tvoj muž misliti o tome što sediš ovde sa mnom
i toliko visoko mi kliziš stopalom uz nogavicu
da možeš da mi prebrojiš sitniš u džepu? -Ne brini.
Mislim da neće imati ništa protiv tebe, jer mu ni Itan ne smeta.
Itan? Postoji neki Itan?
Itan mi je dečko. -Šta?!
Objasni mi nešto. Kako zamišljaš našu vezu,
kad već imaš i muža i dečka? -Uglavnom kao seksualnu.
Žao mi je što nije uspelo.
Šta nije uspelo? Videćemo se u četvrtak.
Zar nisi slušala priču?
Zar ti nisi slušao priču? Uvrnuto.
Kako si mogao da se spetljaš s takvom ženom?
I meni je to isprva smetalo, ali ja dobijam sve što valja.
Svu zabavu, razgovore, sex, a nikakvu odgovornost.
To je fantazija svakog muškarca!
Nije istina. Rose, je li to i tvoja fantazija?
Naravno da ne.
Da, jeste.
Znači, ne smeta vam da izlazite s nekim ko već izlazi s nekim? -Ja to ne bih mogao.
Lepo, Džoi.
Kad sam s nekom ženom, moram da znam
da izlazim s više njih nego ona.
Monogamija ume da bude zakučast koncept.
Antropološki rečeno...
Dobro, sada nećete saznati. -Šalimo se. Ispričaj nam.
Zanima nas. -Hajde!
U redu. Postoji jedna teorija Ričarda Likija...
Ta da! -Sad se ovako pozdravljamo? Dopada mi se.
Pogledajte, pospremila sam! Oprala prozore, podove.
Čak sam koristila i sve one dodatke za usisivač, sem onog malog okruglog.
Ne znam čemu služi.
Niko ne zna, a nije dozvoljeno pitati.
Pa, šta mislite?
Veoma je čisto. -Stvarno, izgleda super!
Vidim, pomerila si zelenu stoličicu.
Kako se to dogodilo?
Ne znam. Učinilo mi se da bolje izgleda tu.
A i to je stolica više oko stočića za kafu.
Da, da, zanimljivo.
Ali, znaš šta?
Čisto zabave radi, pogledajmo kako izgleda na starom mestu.
Samo da uporedimo. Da vidimo...
I ovde izgleda dobro. Neka ostane tu neko vreme.
Ne mogu da verujem da si pokušala da je premestiš.
Bogu hvala što nisi pokušala da skloniš časopise.
Izvadila bi ti oči. -Nisam ja toliko loša!
Jesi, Monika. Živele smo zajedno.
Malo si, znaš...
Nije pošteno!
Kad smo bili mali, samo ti si imala lutku "Odrpana Ana" koja nije bila odrpana.
U redu, jesam odgovorna i organizovana.
Ali umem da budem i luckasta. -U redu, ti curice-spadalice.
Pokušaj da zamisliš ovo.
Stigne račun za telefon, ali ti ga ne platiš odmah.
Zašto? -Jer si luckasta.
Sačekaš da ti pošalju opomenu. -Mogu to.
Onda dopusti meni da idem u nabavku
i da kupujem deterdžent za rublje,
ali ne onaj sa specijalnom rupicom za sipanje.
Zašto bi neko radio tako nešto? Neko bi se zapitao.
Neko je ostavio čašu na stočiću za kafu. Nema podmetača,
piće je hladno, dan vreo.
Kapljice kondezata bliže se sve više površini drveta...
Prestani!
Gospode, istina je! Ko sam ja?
Monika, ti si mama.
O, moj Bože!
U redu, doći ću!
Moj agent.
Upravo mi je našao posao u novom filmu Ala Paćina!
Sjajno! -Koja je uloga?
Verujete li vi u to? Al Paćino!
Zbog njega sam postao glumac.
"Ja sam drzak, vi ste drski, cela sudnica je drska!"
Ozbiljno, koja je uloga?
"Baš kad sam mislio da sam izašao, oni me vrate."
Ozbiljno, Džoi, koja je uloga?
Ti si, ti si... Šta?
Ja sam dubler njegove zadnjice.
Glumim zadnjicu Ala Paćina.
Ode pod tuš, a onda sam ja njegova zadnjica.
O, moj Bože!
Dajte, narode.
Ovo je pravi film, u njemu glumi Al Paćina!
Sjajno! Zaslužio si to.
Posle svih godina borbe, najzad si prodro u šou biznis.
Samo vi zbijajte šalu. Ovo mi je velika šansa.
Imaš pravo. Jeste. Pozvaćeš nas na veliko otvaranje?
Izvoli. Treba mi malo mleka za telo. -Zašto?
A šta misliš? Danas je veliki dan!
Gospode! Idi u kupatilo, uzmi šta god želiš,
samo mi nikada nemoj reći šta si radio unutra. -Hvala.
Gde je Džoi? Zove ga mama. -U kupatilu je.
Bolje ne ulazi unutra! -Cimeri smo.
Moje oči, moje oči!
Upozorila sam te.
Ko to galami?
To je bila Monika.
Mogu li da pozajmim nešto? Da spremim doručak Aurori.
Dobio si čitavu noć?
Da. Imamo još 20 minuta dok Itan... -Malo si povređen?
Nisam, veruj mi. Vredno je toga.
Znaš kako u svakoj vezi postoje ključni trenuci
kojih ćeš se sećati čitavog života?
S Aurorom je svaki trenutak takav.
A ja sam upravo protraćio 35 takvih sekundi na vas.
Monika bi mogla da mi otvori vrata. -Naravno.
Čendlere, stara Monika bi te podsetila
da oribaš taj teflonski tiganj plastičnom četkom.
Ali ja neću da te podsećam.
Hendlere, angažuj je! Dobro, svi spremni?
Samo želim da vam se zahvalim na ovoj velikoj šansi.
Skini se. -Ko? Ja? -Recimo.
Skidam se.
I skinuo sam se. -Voleo bih da snimimo iz jednog pokušaja.
Snimajte, voda teče... i akcija!
I rez! Zadnjice, šta to radiš? -Tuširam se.
To je bilo stezanje. -Čovek je uzrujan,
žena mu je umrla, brat nestao. Zadnjica mu je ljuta.
Njegova zadnjica želi da bude snimljena pre ručka.
Još jednom, snimamo, voda teče... i akcija!
I rez! Šta je to bilo? -Tiho očajanje.
Ali, ako morate da pitate...
Bože, obožavam ove prste. -Hvala. -Ne, svoje prste.
Vidi ih kako su srećni.
O, Bože! Kasnim! -Ne, ne, ne!
Ne idi! -Dobro.
Ne, moram. -Vidi ti to! Odlazi.
Izvini. Čekaće me. -Zar nisi razgovarala s Rikom?
Ne čeka me Rik. -Itan? Provešće čitav dan s tobom?
Ne. Endru.
Znam da ću u godinama koje dolaze
često žaliti što sam ovo pitao, ali, ko je Endru?
On je novi. -Znači, nismo ti dovoljni Rik, Itan i ja?
Ne sasvim.
Većina žena bi ubila
za takvu trojicu kakvi smo mi.
Pa, šta hoćeš? -Tebe!
Imaš me. -Ne. Samo tebe!
Kako to misliš? -Ostavi ostale. -Sve njih?
Sjajno nam je zajedno. Zašto da ne?
Zašto ne možemo kao do sada?
Da pričamo, smejemo se, vodimo ljubav bez obaveza?
Mislila sam da i ti to želiš.
Deo mene želi, ali u meni su dvojica.
Jedan kaže "umukni, ovo je sjajno!",
ali postoji i taj drugi.
A taj je onaj koji se svaki put uveća za triput
i slomi merni instrument.
On kaže "ovo je isuviše teško, beži!".
Koga od njih dvojice ćeš poslušati?
Moram da slušam obojicu, stalno prekidaju jedan drugog.
Kog od njih?
Onog drugog. -Shvatam.
Nazovi me ako se predomisliš.
Izvini. Onaj prvi voli usne.
Gledaj na to ovako: ti si ostavio nju.
Da. Ta žena je
neverovatno seksi,
lepa, inteligentna, nedokučiva.
Ponovi, zašto si to uradio?
Filmska zvezdo!
Ti si onaj koji glumi zadnjicu u novom filmu Ala Paćina?
Ne. -Ne? Šta je bilo, momčino?
Momčino?
Učinilo mi se da je trenutak da ga tako oslovim.
Otpustili su me. Rekli su mi da previše glumim zadnjicom.
Svima sam rekao za ovo.
Svi će otići u bioskop očekujući da me vide.
Džoi, niko neće primetiti.
Moja mama hoće. -To je tako ljupko i uznemiravajuće.
Već šest godina glumim samo u bednim komadima,
onda konačno dobijem veliku šansu i upropastim je!
Možda to i nije bila velika šansa.
Kad dobiješ veliku šansu, znaš da jeste velika.
Je li ti se činilo da je ovo tvoja velika šansa?
Teško je reći, bio sam go.
Mislim da ovo nije bila tvoja velika šansa.
Čak i ne mislim da svako dobija samo jednu takvu.
Zaista verujem da ćeš uspeti.
Moraš da misliš na dan kad će neki klinac reći svom drugu:
"Dobio sam ulogu! Biću zadnjica Džoija Trivijanija!"
Misliš? Veoma lepo.
Žao mi je, Džoi. Idem u krevet, narode. -Laku noć.
Ostavićeš patike ovde?
Stvarno? Bačene tek tako, nehajno, nasumice?
Nije važno. Uzeću ih sutra, a možda i neću.
Jednom.
Ona jeste luckasta!
Ako ti to toliko smeta, idi po patike.
Ne, ne radi to.
Gluposti,
ništa ne moram da dokazujem! Idem po njih.
Ali svi će znati.
Ali mogu da ih uzmem, pa ustanem rano i vratim ih.
Treba mi psihijatar!